Professional Documents
Culture Documents
Izazovi Europeizacije - Rusija
Izazovi Europeizacije - Rusija
Uvod:
Proces europeizacije Rusije u ranom novom vijeku označava ključnu fazu u ruskoj
povijesti, gdje su se susreli i sukobili utjecaji bizantske tradicije, azijske autokracije i novih
zapadnih institucija. Ovaj esej istražit će početak europeizacije, kontrast s bizantskom tradicijom
i autokracijom, sukobe između naslijeđenih bizanstkih i azijskih institucija sa novim zapadnim
institucijama te prilagodbu zapadnih ideja na rusko društvo tijekom vladavina Petra Velikog i
Katarine Velike. Istražit će koji su bili problemi takve nagle modernizacije društva, koji su bili
nedostatci i u konačnici koje su bile posljedice.
1. Početak Europeizacije
Rusija je prije Petra I. Velikog i početka europeizacije bila autokratska, apsolutistička i
patrimonijalna zemlja. Kultura se u Rusiji uvelike razlikovala od one na Zapadu. Tradicionalne
su bile duge brade, velike kape, odjeća od krzna, ekstenzivna konzumacija alkohola, dok je na
Zapadu bilo moderno biti obrijan, nositi šarenu odjeću od finih materijala i biti umjeren u
konzumaciji alkohola. Popularna kultura u Rusiji početkom 17.st. bila je rezultat miješanja
kršćanskih nauka sa narodnim folklorom, pisana djela bila su većinom crkvene tematike, no
javlja se utjecaj sa Zapada. Raste popularnost djela romantičnog, didaktičkog i satiričnog
karaktera te se prvi put u rusku literaturu uvode avanturistički motivi. Javljaju se teme viteštva i
ljubavi, pa tako nastaju prve ruske priče i bajke. Radikalne promjene u ruskoj literaturi, u centar
pažnje dolazi pojedinac i svijest pojedinca, naglasak na moralnosti života itd. U drugoj pol. 17.st.
dolazi do promjene u arhitekturi. Sa Zapada dolazi barok, asimetrija na ruskim građevinama biva
zamijenjena kompleksnom simetrijom, ruske ornamente zamijenili stupovi, zabati i volute.
Izrađivanje ikona dominiralo je ruskim slikarstvom u 16. i 17.st., no već krajem 17.st. dolazi do
porasta sekularnog slikarstva, pogotovo portreta, čime je izrađivanje ikona postalo dio prošlosti.
Krajem 17.st. dolazi do pojave prvih sveučilišta, gramatika, povijesnih knjiga itd. Val
zapadnjaka u 16. i 17.st. pridonio je prosvjetiteljske ideje u Rusiju, stranci su osnivali industrije i
razvijali ekonomiju. Sve se više plemića zanimalo za europsku modu, portrete, krenuli su saditi
ruže, jesti salate, pušiti duhan itd. Intenzivna europeizacija započela je pod vlašću Petra I.
Velikog (1682.-1725.), čiji su reformski napori obuhvatili vojsku, administraciju te kulturne i
obrazovne promjene, inspirirane zapadnim modelima. Inicijative kao npr. Tablica činova i
osnivanje moderne vojske reflektirali su utjecaj Zapadnoeuropskih administrativnih i vojnih
struktura.
2. Kontrast sa Bizantskom tradicijom i autokracijom:
Rusija je naslijedila bizantske elemente poput pravoslavne vjere i carske vlasti.
Autokratski sustav upravljanja, sličan onom u Bizantu, sukobio se s idejama liberalizma i
demokracije koje su dolazile iz Europe. Bizantski je utjecaj jasno vidljiv u Ruskoj Pravoslavnoj
Crkvi, od hijerarhijske strukture, liturgijskih obreda sve do sakralne umjetnosti. Religija je u
Rusiji prije europeizacije bila glavni faktor utjecaja na svakodnevni život, državu, umjetnost i
pisana djela. Pravoslavna je Crkva očuvala svoju centralnu ulogu u ruskom životu kao
ujedinjujući čimbenik. Ipak, zapadni utjecaji sa sobom su donijeli nove vjerske rituale, obrede i
teološke ideje, tako stavljajući u pitanje tradicionalne pravoslavne poglede na svijet i religiju, što
je otvorilo put novim intelektualnim raspravama. U 17.st. dolazi do raskola u Ruskoj
Pravoslavnoj Crkvi, koji se može usporediti sa Reformacijom na Zapadu. Razlika je što je na
Zapadu došlo do Reformacije zbog želje za promjenom, a u Rusiji u znak protesta promjenama.
Tu se već može vidjeti razlika u mentalitetu Rusa i Zapada, tvrdoglavost i “zaostalost” ruskog
Naroda, koji nije bio spreman svojevoljno prihvatiti promjene, čak i ako su bile potrebne.
Suživot bizantskih tradicija i zapadnih ideja stvorio je jedinstvenu amalgamaciju u ruskom
društvu. Vjerojatno najbitniji element koji je Rusija naslijedila od Bizanta i Azije bio je model
autokracije. Ruski vladari su sebe smatrali odabranima od Boga te su vladali u duhu kršćanstva,
slično kao bizantski carevi. Autokracija je opstala u Rusiji tijekom cijelog procesa reformiranja
Carstva i formiranja ruske verzije prosvjetiteljstva. Katarina Velika bila je veliki pobornik
prosvjetiteljskih ideja i osnovnih ljudskih prava, no svejedno je smatrala da je autokracija
najbolje rješenje za Rusiju.
Zaključak:
Europeizacija Rusije u ranom novom vijeku bila je kompleksan proces oblikovan sukobom
između naslijeđenih bizantskih i azijskih institucija i tradicija protiv novih ideja sa Zapada.
Unatoč izazovima, prilagodba zapadnih institucija tijekom vladavine Katarine Velike svjedoči o
dinamici koja je oblikovala rusku povijest. Međutim, specifični problem poput kulturnih razlika i
otpora tradicionalnih sila ističu kompleksnost ovog procesa u ruskom kontekstu. Proces
europeizacije zasigurno nije bio kratak, niti se dogodio preko noći. Ruski vladari uspješno su
implementirali svoje reforme u svrhu modernizacije države. Rusko je Carstvo stoljećima
zaostajalo za ostatkom Europe, stoga je jasan i svjestan plan modernizacije bio nužan.
Zahvaljujući trudu ruskih vladara i suradnje ruskog plemstva, Rusija je početkom 19.st. imala
jaku vojsku, utjecajnu kulturu i modernu birokraciju koja je bila na razini Zapada.