Professional Documents
Culture Documents
право іспит
право іспит
(компонентів):
- Принципів міжнародного права;
- Міжнародно-правових норм;
- Інститутів міжнародного права;
- Галузей міжнародного права.
Такі інститути:
- інститут міжнародної правосуб'єктності;
- інститут міжнародної правотворчості;
- інститут застосування норм міжнародного права;
- інститут міжнародно-правової відповідальності;
- інститут відновлення порушених правовідносин.
Міжнародний район морського дна - дно морів та океанів, а також його надра за
межами дії національної юрисдикції. Він розташований за зовнішніми
кордонами континентального шельфу прибережних держав.
- іноземні громадяни;
- особи без громадянства (апатриди).
Основні положення щодо правового режиму дна морів та океанів та його надр
включають:
Вищим органом ІМО є Асамблея, котра складається з усіх членів ІМО. Сесія
Асамблей скликається раз на два роки. У період між сесіями працює
виконавчий орган - Рада ІМО, котра складається із 40 членів урядів держав, що
обирають на Асамблеї.
Індивідуальні права:
1) Право на життя
2) Свобода виразу
3) Право на приватне життя та недоторканість
4) Свобода думки, совісті та релігії
5) Свобода віросповідання
6) Право на справедливий судовий процес
7) Свобода пересування
8) Право на недискримінацію
Політичні права:
1) Право на вільні та справедливі вибори
2) Свобода об'єднання та зібрань
3) Право на участь у політичному житті
4) Право на участь у культурному та громадському житті
Групові права:
1) Права жінок
2) Права дітей
3) Права національних меншин
4) Права мігрантів та біженців
101. Механізм контролю за дотриманням прав людини на універсальному
рівні.
Механізми міжнародного захисту прав людини – це система міжнародних
(міждержавних) органів і організацій, які безпосередньо займаються захистом
прав людини.
Універсальні правозахисні органи поділяють на три види:
1) Постійні органи - Комісія ООН з прав людини, Комісія становища жінок.
Комісія з прав людини (1946) — універсальний орган, повноваження якого не
пов’язані з участю держави в міжнародних договорах про права людини.
Комісія складається із представників 53 держав — членів, обраних на три роки.
Комісія - має широкі повноваження щодо контролю за дотриманням прав
людини,
- проводить дослідження у сфері захисту прав людини
- надає рекомендації та пропозиції,
- готує проекти міжнародних документів щодо прав людини
- співпрацює з іншими міжнародними органами в цій галузі.
Комісія вправі створювати власні допоміжні органи. Одним із них є Підкомісія
з попередження дискримінації прав і захисту меншин.
2) Органи, створені згідно з міжнародними угодами, укладеними під егідою
ООН. На виконання усіх цих угод були створені: Комітет ООН з прав людини
(не плутати з Комісією ООН), Комітет з економічних, соціальних і культурних
прав, Комітет з расової дискримінації, Комітет проти катувань тощо.У рамках
ООН було розроблено безліч міжнародних договорів про захист прав людини:
Конвенція про ліквідацію усіх форм расової дискримінації, Конвенція про
запобігання катуванням та іншому жорстокому, нелюдському або такому, що
принижує гідність поводженню чи покаранню іншого.
3) Спеціалізовані установи Організації Об’єднаних Націй є постійно
діючими міжнародними організаціями, які працюють на підставі власних
статутів і угод з ООН. Сьогодні існує 16 таких організацій, які займаються
правами людини. До таких установ відносяться насамперед Міжнародна
Організація Праці (МОП) і Організація Об’єднаних Націй з питань освіти,
науки і культури (ЮНЕСКО).
Право міжнародної безпеки має одну особливість: його принципи під час
регулювання міжнародних відносин тісно переплітаються з принципами та
нормами решти галузей міжнародного права й, отже, утворюють вторинну
структуру, що обслуговує, по суті, всю систему сучасного міжнародного права.
Тобто право міжнародної безпеки є комплексною галуззю сучасного
міжнародного права.
Для того щоб застосування сили під час гуманітарних силових операцій було
правомірним, необхідно дотримуватись таких критеріїв:
1) об'єктивна кваліфікація гуманітарної кризи;
2) терміновість застосування сили для вирішення гумані тарної проблеми;
3) співробітництво з місцевими органами державної влади у випадку їх згоди
на спільні дії;
4) повне вичерпання мирних засобів вирішення спору (пе реговорів, добрих
послуг, посередництва, розслідування тощо);
5) нейтральність та неупередженість сил ООН до ворогую чих сторін;
6) правильний підбір етнічного, расового складу контин генту ООН;
7) постійний контроль операцій ГА ООН для запобігання зловживанням;
8) пропорційність сил ООН розмірові гуманітарної кризи.
Протиправне застосування сили – агресія, застосування сили всупереч
правам і нормам міжнародного права.
105. Універсальні та регіональні системи колективної безпеки.